‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫בסדר, ג'יג'י.‬
‫לעבודה.‬
‫- ג'יג'י -‬
‫שלום, ידידתי הוותיקה.‬
‫- חשבתי שאתה נשאר בבית -‬
‫- כי אתה "נפוח והמכנסונים לא עולים עליך" -‬
‫בוקר טוב, ג'ו.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫נשארו אדמוניות?‬ ‫-שמרתי לך זר אתמול בערב.‬
‫אביא לך אותן.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, אחמד.‬ ‫-שלום, ג'יג'י.‬
‫כרגיל?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫בוקר טוב, רימה.‬
‫בוקר טוב, ג'יג'י.‬
‫שבעים?‬ ‫-כן.‬
‫לעזור לך, יולנדה?‬
‫לא, אני מסתדרת.‬
‫לא היו לקוחות אתמול.‬ ‫-נדמה שאין לקוחות מאז שטרוי התפטר.‬
‫אבל זה יום רביעי.‬
‫שוק האיכרים פתוח.‬ ‫-בטח יבואו שחקניות מ "האנטומיה של גריי" .‬
‫רציתי אותן, אבל קימורה סירבה.‬
‫חיסלנו את המלאי.‬ ‫זו הפעם היחידה שהמלאי נגמר כל הסתיו.‬
‫לפחות קיבלת זוג?‬ ‫-כאילו ירשו לי.‬
‫איזה זין.‬ ‫-אבל אנעל אותן בעבודה.‬
‫ברור!‬
‫"תענוגות קטנים‬
‫מי ישלול אותם מאיתנו?‬ ‫-לא אני‬
‫קוקטייל ג'ין בכוס גדולה‬
‫בלי להתקמצן, בבקשה‬
‫אני נאבקת, אני מתה על זה‬
‫החיים הם משחק מזל‬
‫לעולם לא יימאס לי‬
‫להוביל את הריקוד העליז הזה‬
‫אם מחסור לא מפריע לך‬
‫החיים יפים‬
‫ולמרות שלא תמיד מבלים ונהנים‬
‫החיים יפים‬
‫וכשיש לך מישהו לאהוב‬
‫כל הצרות והבעיות נשכחות‬
‫וגם אם החסדנים מצקצקים בשפתיים‬ ‫וכל העולם מגלגל את העיניים‬
‫החיים יפים מאוד‬
‫תסתלקו מכאן, כולכם!‬
‫בלי בגדים מצועצעים, בלי נוצות‬
‫בלי מלמלות וסרטים‬
‫ברוחות חזקות ומזג אוויר סוער‬
‫אי אפשר ללבוש בגדים יוקרתיים‬
‫המותרות האלה‬
‫הסמרטוטים האלה‬
‫רק בקושי יש לנו כסף לזה‬
‫איזה עתיד?‬
‫מה זה משנה?‬
‫יש לנו אוכל וקורת גג‬
‫אם קשיים לא מפריעים לך‬
‫החיים יפים‬
‫ולמרות שאני לא לוגמת תה ואוכלת לחמניות‬
‫החיים יפים‬
‫לא זכיתי‬
‫בבית מאושר‬
‫בעל מאושר‬
‫אישה מאושרת‬
‫למרות שלעיתים זה נוגע לליבי‬
‫כשאני חושבת על בחורות כמוני‬
‫החיים שלי‬
‫יפים‬
‫מאוד"‬
‫- אל-איי טאקו לו"ז -‬
‫- תערוכות אמנות אל-איי -‬
‫- אחזור ב-12 -‬
‫- אחזור ב-12:15 -‬
‫- אחזור ב-12:30 -‬
‫היי.‬ ‫-החנות פתוחה?‬
‫כן, תיכנסו.‬
‫- אחזור ב-14:00 -‬
‫- טאקו דלתא‬ ‫הצ'ילקילס הכי טובים בעיר -‬
‫קימורה, את צריכה‬ ‫לחתום על כמה צ'קים, ואז...‬
‫יצא לך להחליט‬ ‫בקשר למשלוח האחרון של תיקי המפ?‬
‫איך אני אעשה את זה מטולום, ג'יג'י?‬
‫נכון שהן שיקיות?‬
‫ממש שיקיות. הכי שיקיות.‬
‫זה מה שאמרתי. אמרתי, "הן שיקיות.‬
‫כולם באל-איי צריכים נעלים כאלה".‬
‫אז קניתי לחנות‬ ‫את כל הזוגות שהיו להם במלאי.‬
‫לגמרי.‬
‫חשבתי שנוריד את השלט "דרוש עובד", ‬
‫כי החנות בקשיים כלכליים.‬
‫החנות בקשיים אנרגטיים.‬
‫היא מעולם לא הייתה רווחית מאוד.‬
‫בסדר.‬
‫את מרגישה את אובדן האנרגיה של טרוי.‬
‫בלעדיו החנות מדכאת מאוד.‬
‫אני מזל דגים. אנחנו מרגישים הכול.‬
‫אני מרגישה בודדה מעצם השיחה איתך.‬
‫בסדר!‬
‫מה עוד?‬
‫תמלאי את מקומו של טרוי‬ ‫עד שנמצא מישהו עם אנרגיות טובות, ‬
‫וביום שני, כשהחנות סגורה, ‬ ‫אולי אבקש מביאנקה לערוך טקס טיהור.‬
‫החנות סגורה בימי שני?‬ ‫-שני ושלישי.‬
‫אנחנו פשוט לא מושכים לקוחות, ‬
‫ועדיף שנהיה לא זמינים‬ ‫מאשר שניראה לא פופולריים.‬
‫את מבינה אותי?‬
‫רואן, היי!‬
‫אל תשים את זה במכנסיים! זה לא שייך לשם!‬
‫בסדר, אני טסה להוקאידו‬
‫כדי לקנות מכלי אורז‬ ‫שיהפכו למתקני אחסון למטריות, ‬
‫בשביל החנות, ‬
‫וגם לסקי.‬
‫נראה לי שיהיה שם אינטרנט, ‬ ‫אבל אל תתקשרי אליי.‬
‫בסדר.‬
‫- איך משחררים עכבר ממלכודת דבק? -‬
‫- שמן זית -‬
‫אלוהים!‬
‫בסדר.‬
‫זה שמן זית ב-40 דולר‬
‫ממחוז קלבריה באיטליה.‬
‫הוא אמור להיות מעולה.‬
‫וזה לא יכאב, ואולי הפרווה שלך‬ ‫אפילו תהיה רכה יותר אחר כך.‬
‫בסדר, מתוק.‬
‫זה יהיה מוזר, אבל אנחנו נצליח, בסדר?‬
‫אני הבאה בתור!‬
‫פאק!‬
‫היי, זה ריי מ "קאר טוק" .‬
‫תודה על 30 שנים נהדרות בתחנה הזאת.‬
‫טוב, נהדרות בעינינו.‬ ‫אנחנו יודעים שלכם הן היו לא קלות.‬
‫הגיע הזמן ש "קאר טוק"...‬
‫לעולם לא!‬
‫...ובשאיפה, קצת פחות גרועות.‬
‫תודה שהאזנתם, ואנחנו מקווים שתאהבו‬ ‫את הדור הבא של תוכניות נהדרות.‬
‫אימא, את בסדר?‬
‫איך אני אהיה בסדר?‬
‫בוריס מת.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫שלום גם לך.‬
‫זה קרה בשבוע שעבר. הוא היה חולה, ואז...‬
‫אביך ואני שבורי לב.‬ ‫-בשבוע שעבר?‬
‫אז אילולא התקשרתי, ‬ ‫הייתי ממשיכה לחיות בעולם שבו בוריס חי?‬
‫לא רצינו להעציב אותך. חשבנו שאת יודעת.‬
‫סיפרנו לנלי.‬
‫סיפרתם לנלי?‬
‫כתבתי לה על זה במכתב.‬ ‫אנחנו מתכתבות, את יודעת את זה.‬
‫היא אהבה את הכלב הזה.‬
‫הם היו חמודים כל כך יחד.‬
‫היי, סיפרתי לך?‬
‫יש לי פגישה היום‬ ‫עם מיסטיקן יהודי מפורסם מאוד.‬
‫חשבתי שאת כבר לא יהודייה.‬
‫הוא לא משתייך לזרם ספציפי, והוא ייתן לי...‬
‫עצות ותובנות לגבי העתיד‬ ‫ומה אני אמורה לעשות בחיים.‬
‫זה מזכיר לי את המדיום...‬ ‫-הילרית.‬
‫שאמרה לך להשקיע בחמר אדום מהוואי...‬
‫בסדר, אימא.‬ ‫-וכמובן, התברר שיש לה‬
‫עסק כושל למכירת חמר אדום מהוואי, והיא...‬ ‫-לא, הוא הדבר האמיתי.‬
‫הייתי ברשימת ההמתנה חצי שנה, ‬
‫וגווינת' מתה עליו, אז...‬ ‫-אפשר חצי קילו הודו טחון?‬
‫דל שומן כרגיל, גברת דוברובסקי?‬ ‫-מאוד.‬
‫סליחה, אני באטליז.‬ ‫-אימא?‬
‫אתקשר כשנחליט מה לעשות באפר של בוריס.‬
‫- היי מותק, מתגעגעת לפרצוף שלך -‬
‫- היה לי יום מחורבן -‬
‫- אשמח לראות אותך -‬
‫- הזמנתי שולחן ב... -‬
‫ "לורל הארדוור", תודה שהתקשרתם. מדבר דרק.‬ ‫-דריק, זאת ג'יג'י דומונט!‬
‫אני יכולה להזמין שולחן להיום בשמונה?‬ ‫שולחן 80, אם אפשר, או 41?‬
‫אוהב אותך לנצח!‬
‫צר לי, גברתי.‬ ‫לא נשארו שולחנות פנויים בחדר האוכל הערב.‬
‫סליחה, זאת ג'יג'י דומונט.‬
‫זה דריק?‬
‫לא. אני דרק, בלי י'.‬
‫את כנראה מחפשת את דריק, עם י'.‬
‫כן, כמובן.‬
‫תעביר אותי לדריק עם י', בבקשה ותודה.‬
‫יש לנו שיטה מיוחדת לפתור בעיות כאלה.‬
‫לגמרי.‬
‫לרוע המזל, דריק עם י' לא נמצא כרגע.‬
‫טוב, אז נתקשר אליו לנייד.‬
‫הוא בברבדוס.‬
‫אשמח להוסיף את שמך לרשימת ההמתנה‬ ‫למקרה שיהיה ביטול.‬
‫אמרת ששם המשפחה הוא דומונד? גברתי?‬
‫דומונט, עם ט'.‬
‫ואני ממליצה בחום‬
‫שלא תקרא יותר לאף אחת "גברתי".‬
‫או רבואר!‬
‫בעצם, אפשר לפצל את החיוב לשני כרטיסים?‬ ‫-ברור.‬
‫רק שנייה אחת.‬
‫בואי ניקח אותך לתא מדידה.‬
‫אני אוהבת את השילוב עם החצאית הזאת.‬
‫ואם תהפכי את העגילים האלה לסיכה, ‬ ‫זה יהיה ממש שיק.‬
‫יש לי רעיון טוב יותר, בואי נצא ל "וורניש" .‬
‫יש שם ערב ויסקי יפני, עם סיסמה והכול.‬
‫אסור לך לספר לאף אחד.‬
‫הסיסמה היא קמסקי.‬
‫מה את עושה?‬
‫תלבשי את זה לטאואר בר ותשתי כוסית‬ ‫או חמש, ואז תקפצי להייד ותבקשי את מריו.‬
‫שלמות.‬
‫מריו לופז?‬
‫לא, מתוקה. מריו לופז נמצא בגרוב.‬
‫אני מתה על הגרוב.‬
‫לא נכון.‬
‫אני אוהבת את השמלה.‬ ‫-כן. האמת שהיא שלי. וינטג'.‬
‫אני לובשת אותה לפגישה עם אשר כץ הלילה.‬
‫המיסטיקן?‬ ‫-כן.‬
‫הוא הופיע ב "משפחת קרדשיאן" לפני שתי עונות.‬ ‫-לא נראה לי, הוא די חדש.‬
‫אשר כץ זה הכי פאסה. הוא כבר במיינסטרים.‬
‫זה לא יושב עליי יפה.‬
‫היי, מר כץ.‬
‫לא לגעת, לא לצלם. 500.‬
‫מראש?‬
‫זה יפהפה.‬ ‫-תפתחי אותו בעמוד כלשהו.‬
‫כל עמוד?‬ ‫-אל תחשבי, פשוט תעשי את זה.‬
‫הספר. תני לי את הספר.‬
‫תקראי את המשפט השלישי.‬
‫"לעולם אל תתעקשי שהכול ייעשה כרצונך, ‬
‫גם לא בעניינים שברוח."‬
‫תפתחי.‬
‫בכל עמוד?‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫באיזה הקשר?‬
‫בסדר. את תהיי בסדר.‬
‫זה הכול?‬
‫מה עוד את צריכה?‬
‫בסדר, הבנתי.‬
‫תכתבי עליי ביקורת טובה בילפ.‬
‫- בייב! אני יוצא הלילה‬ ‫עם כמה אנשים. צאי איתנו!‬
‫- אוסיף את השם שלך לרשימה -‬
‫- אוהב, מתגעגע, ביי! ט' -‬
‫המעליות מאחוריי. היא בקומה שש.‬ ‫-מעולה, תודה.‬
‫הכול טוב?‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מר ג'ונס.‬ ‫-כמובן.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫קבלה. איך אפשר לעזור?‬
‫נראה לי שהוא כבר שם.‬ ‫-יופי.‬
‫- מתי אתה בא? הטלפון שלי גוסס -‬
‫מצטערת, אסור לי לומר לך‬ ‫אם חבר מועדון נמצא כאן.‬
‫יש סיכוי שהוא השתמש בשם אחר.‬
‫כן?‬ ‫-השם המקורי שלי.‬
‫הוא עושה את זה כבדיחה לפעמים.‬ ‫נדמה לו שזה מצחיק. זה לא.‬
‫ג'ין דוברובסקי.‬
‫תאייתי את השם, בבקשה.‬
‫ג'ין. ג', י', ן'.‬
‫דוברובסקי, ‬
‫ד', ו', ב', ר', ו', ב', ס', ק', י'.‬
‫דו-ברוב-סקי.‬
‫סליחה, מה היה החלק האחרון?‬
‫מה, לא מכירים שמות פולניים באל-איי?‬
‫לא בצד הזה של מערב הוליווד.‬
‫פיטר פיירמן. לא פולני.‬
‫שם המשפחה המקורי שלנו היה פורמנק, ‬ ‫אבל סבא שלי שנא את עצמו.‬
‫ומכאן פיירמן.‬
‫הוא היה הוגן כמשתמע משמו?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫פרסום כוזב.‬
‫ואתה?‬
‫אני?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אצלי יש אמת בפרסום מדי פעם.‬
‫זה זמן טוב לומר לך שאני יודעת מי אתה.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מה, את מקליבלנד?‬
‫מדטרויט, אבל ראיתי אותך‬ ‫במגזינים ובטלוויזיה, ‬
‫וקראתי את הריאיון שבו אמרת‬ ‫שאתה שונא את התנועה נגד הפחמימות.‬
‫לא אמרתי שאני שונא את התנועה, ‬
‫רק את כל האנשים ששייכים אליה.‬
‫צודק. טעות שלי.‬
‫מה מביא אותך ל...‬
‫אני לא אגיד "עיר", כי אין לי אשליות.‬
‫מנסים לשכנע אותי לעבור למערב.‬
‫אל תגלי לטורי הרכילות.‬
‫נעמדתם בטור.‬
‫סליחה, היא הייתה לפניי.‬
‫היא לא חברת מועדון, מר פיירמן.‬
‫האורחים שלך ממתינים לך למעלה בבר.‬
‫תוספי את גברת דוברובסקי לרשימת האורחים.‬ ‫היא באה איתי למעלה.‬
‫רק שתדעי, ‬
‫מישהו שמבריז לך לא שווה את הזמן שלך.‬
‫תודה.‬
‫אחרייך, דוברובסקי.‬
‫אני מזכירה לך שאסור להשתמש בטלפון למעלה.‬
‫כמובן.‬
‫תודה.‬
‫שף פיירמן...‬
‫תודה שניצלת לטובה את הפרסום שלך.‬
‫זה היה עונג שלא אשכח במהרה.‬
‫דוברי וייצ'ור, דוברובסקי. תקפצי למסעדה‬ ‫בפעם הבאה שתבקרי בקליבלנד.‬
‫למה? אתה תהיה פה.‬
‫סליחה.‬
‫אפשר...‬
‫סליחה, אפשר...‬
‫בבקשה.‬
‫לא ביקשתי...‬
‫אנה, תודה.‬
‫נדבר בקרוב.‬
‫היה תענוג.‬ ‫-כן. תודה, שמחתי לפגוש אתכם.‬
‫דוברובסקי?‬
‫את עדיין מחכה?‬
‫החברים שלי עוד לא הגיעו.‬
‫אני קצת מקווה שקרה להם משהו נורא, ‬ ‫כי אם לא... מה אני עושה?‬
‫ברצינות, מה נסגר?‬
‫הפגישה הייתה מוצלחת?‬ ‫-כן.‬
‫אם לדעתך הצעה מאילי נדל"ן לנהל שתי מסעדות‬
‫במלון החדש שלהם זה דבר מוצלח.‬ ‫-יוקרתי מאוד.‬
‫זה מהלך גדול.‬
‫כן, מהלך שיוציא אותי מקליבלנד ו...‬ ‫את יודעת, ‬
‫יהפוך אותי למותג.‬
‫נשמע שזה לא קוסם לך.‬
‫באמת? איך את יודעת?‬
‫אני קולטת אנשים.‬
‫כן, אבל לא את החברים שלך.‬ ‫-טוב...‬
‫קל לי מדי לקלוט אותם.‬
‫אולי לכן הם הבריזו.‬ ‫אף אחד לא אוהב כנות בלתי מתפשרת.‬
‫זה נכון רק לגבי אנשים לא כנים.‬
‫סליחה.‬
‫כדאי שתלך.‬
‫כן, אני באמת... כדאי שאלך.‬
‫אבל...‬
‫אתה רוצה שאביא את האוטו שלך?‬ ‫-אני רוצה את המספר שלך.‬
‫כדי לתת אותו לסדרן החנייה?‬ ‫-אין עליי טלפון נייד.‬
‫אני לא אוהב להיות עם טלפון.‬
‫לא תוכל לקבל את האוטו ולעזוב בלי הכרטיס.‬ ‫-אגיד שאיבדתי אותו.‬
‫זו דרך יקרה להשיג מספר טלפון.‬
‫עשרים וחמישה דולר?‬
‫הייתי מסכים לשלם כפול.‬
‫טוב...‬
‫אני מצפה בכיליון עיניים‬ ‫להמתין ליד הטלפון עד שתתקשר.‬
‫דוברנוץ, דוברובסקי.‬
‫טו נה רז'ייה, פיירמן.‬
‫פיירמן, התקשרת.‬
‫גברת דוברובסקי?‬
‫מדברת.‬
‫נהדר.‬
‫מדברת אלי, העוזרת של פיטר פיירמן.‬
‫כמובן. שלום, אלי.‬
‫אני יודעת שזו התראה קצרה, אבל מר פיירמן‬ ‫רצה לדעת אם את פנויה לארוחה הערב.‬
‫נראה לי, כן. הערב? בטח, מושלם.‬
‫שבע ורבע. אסמס לך את הכתובת.‬
‫שבע ורבע זה מצוין.‬
‫תודה שהתקשרת.‬
‫הוא יפגוש אותך שם.‬
‫הוא התקשר.‬
‫- ג'ין -‬
‫היי.‬
‫ג'ין דוברובסקי. אני פוגשת את פיטר פיירמן.‬
‫בואי איתי, גברת דוברובסקי.‬
‫תודה שלא הושבת אותנו בשולחן עשר.‬
‫אה, שולחן 31...‬
‫סליחה.‬
‫אני לא אוהבת שולחנות גבוהים.‬
‫למעשה, אנחנו הולכות למטבח.‬
‫אה, בסדר.‬
‫אני מופתע שהגעת בזמן, דוברובסקי.‬
‫בבקשה, פיירמן, אני תמיד מגיעה בזמן.‬
‫זה בשבילך.‬
‫עברת לפה והשגת עבודה ב-24 השעות האחרונות?‬
‫לא, זה משהו ששפים עושים כשהם מבקרים בעיר, ‬
‫מבשלים עם חברים.‬
‫אורי וג'ן ערכו פה את השקת ספר הבישול שלי, ‬ ‫אז אני חייב להם.‬
‫הנה, תטעמי.‬
‫זה ממש טעים. ומוזר.‬
‫מצוין. טעים ומוזר.‬ ‫-אני לא שונאת דברים מוזרים.‬
‫בן, ארבעה המאצ'י על הגריל.‬
‫והפעם תצרוב אותם.‬ ‫-כן, שף.‬
‫אני מת על זה.‬ ‫-על מה? "כן, שף"?‬
‫שוב, והפעם תתכווני לזה.‬
‫כן, שף.‬
‫את לא רוצה לדעת מה זה?‬
‫אני סומכת עליך.‬
‫זו טעות.‬
‫באמת?‬
‫לא.‬
‫תן לי לטעום עוד דברים!‬
‫בסדר. בן, עוד המאצ'י אחד.‬
‫הפעם עם רוטב הסלק, בבקשה.‬ ‫-כן, שף.‬
‫כן, שף!‬
‫יפה. אני כבר חוזר.‬
‫- בייב! סליחה על אתמול. חשבתי שהתאהבתי -‬
‫- בואי ללורל הארדוור ואספר לך הכול.‬ ‫שולחן 21, את ברשימה. ט' -‬
‫אז...‬
‫הייתי אמור לעזור רק בהכנות, ‬ ‫אבל קצת נסחפתי.‬
‫אכפת לך להישאר איתי כמה שעות?‬
‫מקום בשורה הראשונה.‬
‫אני לא הולכת לשום מקום.‬
‫טים, אתה מחכה לי. למה?‬ ‫-שולחן שש הזמין ברני ראבל.‬
‫הריסון פורד כאן.‬ ‫-מגניב.‬
‫והוא רוצה סטייק בלי שומן, ‬ ‫אבל אנחנו לא מגישים סטייק כזה, נכון?‬
‫לא.‬ ‫-בהחלט לא.‬
‫אז נכין לאינדיאנה ג'ונס סטייק כהלכתו, ‬
‫ואם הוא לא יחמיא לנו על המנה, מה נשנה?‬
‫כלום ושום דבר.‬
‫תודה רבה.‬
‫יש לך משפט מחץ!‬
‫אתה מפורסם.‬
‫בסדר, מה את רוצה לטעום עכשיו?‬
‫תבחר בשבילי.‬
‫"אני עייפה ותשושה ורע לי‬
‫מסוחררת ומטושטשת ובלי קסם‬
‫אבל אני בחיים‬
‫אני תזזיתית ועצבנית ופרועה‬
‫רגועה ומיושבת ונחנקת מפניקה‬
‫אבל אני בחיים‬
‫אני 1,000 נשים שונות‬
‫כל אחת ואחת מהן אמיתית‬
‫יש לי מיליון רגשות שונים‬
‫טוב, אבל לפחות אני מרגישה משהו‬
‫ואני נובלת אבל מכוסה בוורדים‬
‫צעירה מהאביב וזקנה ממשה‬
‫שובבה ככבשה‬
‫עצלה כצדפה‬
‫משוגעת, אבל אני בחיים‬
‫אני מרושעת ומשוגעת ונינוחה‬
‫איתנה כגיברלטר ורוטטת כג'לי‬
‫אבל אני בחיים‬
‫אני חצי טיחואנה-חצי בוסטון‬
‫קצת ג'יין פונדה וקצת ג'יין אוסטן‬
‫אבל אני בחיים‬
‫זה העיקר!‬
‫אבל אני בחיים‬
‫קליידוסקופ הרגשות הזה‬
‫מסתחרר בתוך מוחי‬
‫אני מודה שאני קצת מטורפת‬
‫אבל משעמם להיות שפויה מדי‬
‫ואני מבריקה ונועזת ובומבסטית‬
‫רפויה כבובה ולגמרי פנטסטית‬
‫אבל אני בחיים‬
‫היא כאן. יקירתי, את מאמינה?‬
‫היא כאן. אלוהים, אני לא מאמין‬
‫היא כאן, וכדי להוכיח שאנחנו מאמינים..."‬
‫טוב, כמעט חצות.‬
‫לאן הולכים?‬
‫טוב...‬
‫תזרום איתי לבר זול?‬ ‫-ברור.‬
‫אז... הגענו.‬
‫אל תיגע בכלום ולא תחטוף זיהום.‬
‫אבל אפשר לרקוד.‬
‫נפלא.‬
‫מה תשתה?‬
‫ויסקי, אבל לא משהו יקר.‬
‫היי.‬
‫פעמיים ג'ים בים עם קרח.‬
‫מה?‬
‫ג'ים בים, קרח, פעמיים.‬
‫כאילו, ויסקי?‬
‫כן, אנחנו רוצים ויסקי.‬
‫מה קרה? חשבתי שזה בר זול.‬
‫כן, אבל אנחנו באקו פארק, ‬
‫אז כולם שותים משקאות יקרים‬ ‫או בירה זולה, אבל בקטע אירוני.‬
‫אז...‬
‫חשבתי שאמרת שאפשר לרקוד פה.‬
‫אפשר.‬
‫אבל אף אחד לא רוקד.‬
‫זה טיפשי.‬
‫"בלו ג'ין‬
‫פגשתי בחורה בשם בלו ג'ין‬
‫בלו ג'ין‬
‫הפנים שלה מוסוות ואין לה כסף‬
‫תזכרו‬
‫הם תמיד מאכזבים אותך כשאתה זקוק להם‬
‫בלו ג'ין‬
‫האם גן עדן מתוק יותר מבלו ג'ין?‬
‫יש לה אופנוע משטרתי‬
‫יש לה אף סולד‬
‫לפעמים מתחשק לי‬
‫כל בני האדם‬
‫לרקוד לבלו ג'ין‬
‫וכשבלו ג'ין שלי עצובה‬
‫בלו ג'ין יכולה לשלוח אותי‬
‫שמישהו ישלח אותי‬
‫שמישהו ישלח אותי"‬
‫אצלי בעיר אתה שותה בירה מקומית‬
‫כי זה מה שאבא ואימא וסבא שלך שתו, ‬
‫וכי אתה אוהב את זה.‬
‫כאן שותים בירה כבדיחה.‬
‫זה לא צריך להיות אירוני.‬ ‫אוכל לא צריך להיות אירוני.‬
‫אוכל צריך להיות חוויה, מכל הבחינות.‬
‫נניח, פירוגי. כל פירוגי שאני מכין‬ ‫מזכיר לי את אימא שלי, ‬
‫וברמה גנטית כלשהי, ‬ ‫את כל קרובי המשפחה שלי שהיגרו לכאן.‬
‫למה עשית את זה?‬ ‫-מה?‬
‫את משחקת גרוע בכוונה‬ ‫כדי שאחשוב שאני טוב יותר ממך.‬
‫אתה באמת לא מהסביבה, מה?‬
‫למה התחלת לבשל?‬
‫אימא שלי, בלנקה...‬
‫בלנקה.‬ ‫-בלנקה.‬
‫הייתה לה יריבות עם מרתה סטיוארט.‬
‫חד-צדדית, כמובן. היא הייתה מסוכסכת איתה.‬
‫התשוקה שלה העניקה לי השראה.‬
‫היא לימדה אותי לא רק לבשל מאהבה, ‬ ‫אלא גם תמיד לנסות לבשל כמיטב יכולתי.‬
‫גם לאימא שלי היו הרבה אויבים בילדותי, ‬
‫אבל אני הייתי האויבת העיקרית.‬
‫כן?‬ ‫-כן, אני...‬
‫לא רציתי להיות יהודייה, ובטח שלא פולנייה, ‬
‫לא רציתי להיות מדטרויט, ‬ ‫ולא רציתי ללבוש את מה שהיא רצתה שאלבש.‬
‫היא העניקה לי השראה‬ ‫להיות שונה ממנה ככל האפשר.‬
‫אבל עכשיו שהתבגרתי אני לא יודעת למה, ‬ ‫כי היא בן אדם אותנטי וספציפי, ואילו אני...‬
‫ממציאה את עצמי מחדש כל יום.‬
‫אני לא רואה את זה.‬ ‫-כי איתך אני לא עושה את זה.‬
‫למה בלנקה הסתכסכה עם מרתה?‬
‫היא חשבה שהשאיפה שלה לשלמות היא מגבילה, ‬
‫שאף פעם אין את כל המרכיבים הנכונים.‬
‫ראיתי אותך מבשל. זה לא היה מושלם?‬ ‫-אני חותר לשלמות, ‬
‫אבל אני צריך להרגיש‬ ‫שאני יכול גם להתנסות ולהיכשל.‬
‫כן, בגלל זה רוצים אותך באל-איי.‬ ‫המצאת מחדש מטבח שלם.‬
‫אני אוהב אוכל כי אוכל מזין אנשים.‬
‫ארוחה טובה יכולה לעודד מישהו‬ ‫גם ביום הכי גרוע שלו‬
‫או בתקופה הכי גרועה.‬
‫בורשט הומצא בזמן מלחמה.‬
‫אני לא בטוחה שבורשט‬ ‫הוא הדוגמה הכי טובה לאוכל מזין.‬
‫למה זה מפלג כל כך? זה לא הוגן.‬
‫תהפוך את הבורשט‬ ‫לכרוב הניצנים החדש, פיירמן?‬
‫למסעדה שלי בקליבלנד יש יושרה.‬
‫היא קיימת למען הקהילה.‬
‫זה חשוב לי מאוד.‬
‫האם אל-איי תגזול את זה ממני?‬
‫לא נראה לי. אתה עדיין אתה.‬
‫רק שהלקוחות לא מכירים אותך מאז התיכון.‬
‫כן, אבל זו לא תחושה שאפשר לייצר.‬
‫האם משהו יכול להיות אותנטי באמת, ‬ ‫אם מפעיל הבובות...‬
‫לא מרוכז בגלל היתרי בנייה‬
‫ויחסי ציבור בלתי פוסקים ומסיבות פרטיות?‬
‫החנות הקטנה שאני עובדת בה‬ ‫נאלצת להיסגר פעמיים בשבוע.‬
‫כל הדברים הקטנים בדעיכה. כלומר, אולי...‬
‫תצטרך להתפשר קצת כדי לשרוד.‬
‫אני רוצה להגיע לקהל גדול יותר. באמת.‬ ‫-כן.‬
‫ולא כדי שאוכל לקנות יאכטה‬
‫ולהפליג בין איי יוון בעוד עשר שנים‬ ‫כמו בטאלי.‬
‫אני באמת רוצה לשמח אנשים.‬
‫להראות לאנשים שהדברים הישנים ששרדו...‬
‫שרדו בצדק.‬
‫אני רוצה לחשוף אנשים לתרבות שלי, ‬
‫לתרבות שלנו.‬
‫את חושבת שאני משוגע.‬
‫אני חושבת שהעובדה שהרכישה התאורטית הראשונה‬ ‫של האלטר-אגו המיליונר שלך היא יאכטה‬
‫מעידה הרבה על האופי האמיתי שלך.‬
‫בסדר. זו תהיה יאכטה חשמלית.‬
‫בפנטזיה שלי‬ ‫אני מיליונר המתנגד לזיהום אוויר.‬
‫אני חושבת שעשיתי לך סימן מציצה.‬
‫אבל אתה התחלת, אז...‬
‫עכשיו תורך, מה שהוגן הוגן.‬ ‫-לא!‬
‫אתה מסתיר יפה את כל השריטות שלך.‬
‫אין לי שריטות.‬
‫מצטערת, אני מכירה בחורים כמוך.‬
‫אני מופתע. אנחנו זן נדיר.‬
‫אתם לא קיימים.‬
‫אתה כנראה בעצם רע מאוד, ‬
‫ועדיף שפשוט תדבר בכנות, ‬ ‫כי כולנו מבוגרים כאן.‬
‫או...‬
‫אולי תפסיקי להשליך עליי‬ ‫את התפיסות השליליות שלך, דוברובסקי.‬
‫אני חדש בעיר, וחינכו אותי כמו שצריך.‬
‫ו...‬
‫אני מחבב אותך.‬
‫אני נהנית מאוד איתך, פיירמן.‬
‫אפילו לא בדקתי את הטלפון שלי, ‬ ‫וזה שיא לשנת 2012, אז...‬
‫טוב, לכבוד הוא לי שזכיתי...‬
‫בתשומת ליבך הבלעדית הערב.‬
‫רוצה ללכת מכאן?‬
‫המלון שלך רחוק?‬
‫אני לא ישן במלון.‬
‫אני ישן אצל חבר.‬
‫בסדר.‬
‫החבר שלך זה סטיבן ספילברג?‬ ‫-כן. הוא אף פעם לא בבית.‬
‫זה נוח.‬
‫היי.‬
‫אני רוצה שתדעי‬ ‫שאני לא עושה דברים כאלה בדרך כלל.‬
‫בסדר.‬
‫חשוב לי שאימא שלי תתגאה בי.‬ ‫-טוב לדעת.‬
‫כלומר, אני אף פעם...‬
‫לא עושה את זה.‬
‫את שקרנית איומה.‬
‫בסדר, יופי.‬
‫"כל השאר מסכנים‬
‫כמה אני מרחמת על כולם‬
‫חוץ ממני‬
‫אני מצטערת שלא אוהבים אותם‬
‫כמו שאוהבים אותי‬
‫בעולם הזה‬
‫שום בחורה אחרת‬
‫לא מאושרת כמוני היום‬
‫אני מרגישה עשירה היום‬
‫אני מוכנה לוותר על הכול‬
‫חוץ ממנו‬
‫העיר הזאת תשתגע‬
‫אבל הם פשוט לא יכולים ליצור קשר‬
‫הוא חתום בבלעדיות‬
‫אצלי‬
‫כל השאר מסכנים‬
‫רחמים על כל השאר‬
‫מתחשק לי לשבת ולבכות‬
‫כי כולם מסכנים‬
‫חוץ ממני‬
‫מסכנים‬
‫כולם חוץ ממני‬
‫כואב לי הלב עליך ועליך ועליך‬
‫ועליך‬
‫אנחנו קשורים פיזית‬
‫אנחנו קשורים רוחנית‬
‫כמו נשיקות, אנחנו תלויים זה בזה‬
‫כמו מכנסיים ושלייקס‬
‫אנחנו מתאימים‬
‫מצחיק כמה שאנחנו מתאימים‬
‫ויותר מזה‬
‫התאמנו מהרגע הראשון‬
‫אני אוהבת את החברות שלי‬
‫אבל רק למקרה שהן יתפתו‬
‫זכרו שהבחור הזה כבר בכיס‬
‫שלי‬
‫כל השאר מסכנים‬
‫כל השאר בודדים‬
‫עומד לי גוש בגרון‬
‫כי כולם‬
‫מסכנים‬
‫חוץ‬
‫ממני‬
‫ממני"‬
‫את מבשלת לי.‬
‫אני לא עושה את זה בדרך כלל, ‬ ‫אבל חטפת אותי ל...‬
‫ארץ זרה עם מטבח מטורף, אז...‬
‫זה מה שנדמה לי?‬
‫המיסים שלי? כן.‬
‫הם די מסובכים השנה.‬
‫זאת הצהרת הון?‬
‫אלוהים, פירוגי.‬ ‫-התקשרתי וביקשתי מאימא שלי את המתכון.‬
‫היא חושבת שהיה לי שבץ, אז...‬
‫אף אחד כבר לא מבשל לי.‬
‫לאף אחד אין אומץ.‬
‫אגוזי לוז?‬
‫בחמאה החומה.‬
‫כמו רוטב מוסלין.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ו...?‬
‫ואגס.‬
‫טריק נחמד.‬
‫את מחפשת עבודה?‬
‫למה לדעתך שכבתי איתך?‬
‫שיט.‬
‫סליחה, אלה המשקיעים.‬
‫מה הם רוצים?‬
‫לדעת מה אני רוצה.‬
‫החלטת?‬
‫אתה רוצה עצה ממני?‬
‫אני מעדיף תשובה ממך.‬
‫מה השאלה?‬
‫את יודעת, כשגדלתי, ‬
‫המסעדה הכי יוקרתית בעיר הייתה...‬
‫במלון "סטופר'ס" בכיכר.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫ארוחות קפואות על כלים יפים.‬
‫כבר אז ידעתי שזה לא הרף שאציב לעצמי.‬
‫ידעתי שכשאפתח מסעדה, ‬
‫אפתח אותה בכיכר ההיא.‬
‫את יודעת, מקום למשפחה ולחברים שלי.‬
‫אבל עכשיו אני שוקל...‬
‫לזנוח את המשפחה ואת החברים שלי...‬
‫לשם מה?‬
‫להגיש שירות חדרים?‬
‫להשיק קולקציית תרוודים?‬
‫להיות שופט ב "טופ שף" ?‬
‫אני עדיין מחכה לשאלה.‬
‫מה דעתך על קליבלנד?‬
‫היא לא טולדו.‬
‫זה אומר שאת מסכימה?‬
‫אתה רוצה שאעבור איתך לקליבלנד?‬
‫אני בטוח שאת יכולה לחשוב‬ ‫על 10,000 סיבות לכך שזה רעיון מטורף.‬
‫אתה לא מכיר אותי.‬
‫אתה חושב שאני חמודה עכשיו, ‬ ‫אבל בקרוב תחשוב שאני מוגזמת מדי ו...‬
‫אני לא מוגזמת מדי, אגב, ‬ ‫אני רק מוגזמת, אבל...‬
‫יש הבדל.‬
‫את חושבת שאני לא מכיר אותך?‬
‫ברור שאני מכיר אותך.‬
‫אני חושב שנועדנו להיפגש.‬
‫יודעת מה? יותר מזה, ‬ ‫אני חושב שאנחנו כבר מכירים.‬
‫כלומר...‬
‫פיט וג'ין במליבו?‬
‫מי הם?‬
‫אנחנו פיוטר ויאנינה, ‬
‫אנחנו שתי נקודות שמחוברות על פני הזמן‬ ‫לאבותינו במולדת הישנה, אליהם ובזכותם...‬
‫ויש לכך סיבה.‬
‫אני חושב שזו הסיבה.‬
‫אנחנו לא שייכים לכאן.‬
‫אנחנו אמיתיים מדי למקום הזה.‬
‫בואי הביתה.‬
‫כן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. יופי.‬
‫אני צריך להיפגש הערב עם המשקיעים‬ ‫במועדון בוורהאוס דיסטריקט.‬
‫אני צריך שתבואי איתי כדי שלא אשתפן‬
‫כשהם יגידו לי לכמה כסף אני מסרב.‬
‫בסדר.‬
‫אני מתקשר אליהם.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש שם דלת.‬
‫אז הלו"ז החדש שלנו הוא רביעי עד שבת.‬
‫מה שהכי טוב לחנות.‬
‫והחדשות הטובות הן שהחלטתי להקשיב לך‬
‫ולא לשכור טרוי חדש.‬
‫זה ממש מתחשב מצידך.‬
‫אז את תפתחי ותסגרי את החנות, כן?‬
‫כן, בסדר, שיהיה.‬
‫צ'אד ואני מוסיפים את אדיס אבבה לטיול שלנו.‬
‫אשלח לך תאריכים חדשים.‬
‫בסדר, בטח.‬ ‫-חכי, אני רוצה להראות לך כמה צעיפים, טוב?‬
‫פורמנק!‬
‫דוברובסקי.‬
‫קר לך?‬
‫לא, אבל תמשיך לחבק אותי.‬
‫בואי.‬
‫ג'יג'!‬
‫ג'יג'י!‬ ‫-אני חושב שנדמה לו שהוא מכיר אותך.‬
‫איפה היית?‬ ‫-אני לא מכירה אותו.‬
‫מצטער, נראה לי שהתבלבלת.‬
‫ג'יג'י, הלו!‬ ‫-בוא ניכנס.‬
‫חיכינו לך אתמול ב "לורל". לא באת.‬ ‫התקשרתי אלייך כל הלילה.‬
‫ג'יג'י דומונט, את באמת מתעלמת ממני?‬
‫קוראים לה ג'ין.‬ ‫-לא קוראים לה ככה לפחות עשור.‬
‫סליחה, את מכירה אותו?‬
‫לא ממש, לא.‬
‫את כזאת מזויפת, ג'יג'י.‬
‫תפסיק.‬ ‫-מה קורה כאן?‬
‫בגלל זה הפסקנו לבלות.‬
‫אלוהים, טרוי. תירגע.‬ ‫-נמאס לי שאת מבריזה לי.‬
‫זה פיט.‬ ‫-את תמיד מחפשת תוכנית טובה יותר, ‬
‫שולחן טוב יותר, חבר טוב יותר.‬
‫שנים הרגשתי שאני במקום השני, העשירי, ‬ ‫שאני לא קיים.‬
‫טרוי, תירגע.‬
‫וברגע שיש לי חברים חדשים, את מתחרפנת.‬ ‫רדפת אחריי, עקבת אחריי במדיה החברתית.‬
‫אני חייב להיכנס.‬ ‫-בגלל זה התפטרתי מהחנות.‬
‫כל יום צותתת ללקוחות וחיפשת משהו טוב יותר, ‬ ‫כתבת בפנקס הקטן שלך, ‬
‫לא נתת לאיש...‬ ‫-שמישהו יקרא לו. הוא... אפשר?‬
‫הפסיכולוג שלי אמר לי לצאת מהדפוס הזה, ‬ ‫וחוסר ההתחשבות שלך ברגשותיי לאחרונה‬
‫הגדיש את הסאה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫הייתי עם פיט פיירמן!‬ ‫-את רואה?‬
‫אתה יכול לבדוק... אני הולכת.‬ ‫-בדיוק.‬
‫סליחה.‬ ‫-הייתי איתו לפני רגע, ואז הוא...‬
‫אני... אבל...‬ ‫-מצטער.‬
‫המועדון מלא.‬
‫פיירמן, אפשר להסביר?‬
‫לא צריך. הבנתי.‬
‫לא נראה לי שהבנת.‬
‫אני מי שאתה חושב שאני.‬
‫את לא יודעת מה אני חושב.‬
‫אני אמיתית איתך.‬
‫אני לא לגמרי אמיתית עם כל השאר.‬ ‫קוראים לי ג'ין.‬
‫כשהגעתי הנה, צחקו לי על השם, ‬ ‫אז שיניתי אותו כדי להתאים לכאן. כלומר...‬
‫קצת כמו סבא שלך.‬
‫בכלל לא רציתי להשתנות, פשוט...‬
‫חשבתי שאני חייבת, או משהו כזה.‬
‫לא אכפת לי אם את מתאימה לכאן.‬
‫לא אכפת לי ששינית את שמך.‬
‫יופי. אז...‬
‫אכפת לי שהחבר שלך הופיע כאן, והתעלמת ממנו.‬
‫העמדת פנים שהוא לא קיים.‬
‫למעשה, אמרת לי שמעולם לא נפגשתם.‬
‫רק כי חשבת שאשפוט אותך?‬
‫זאת לא כנות.‬
‫פגעת במישהו רק כי חשבת שהוא עומד בדרכך.‬
‫אני לא יודע מה חשבתי לעצמי.‬
‫מצטער, אני חוזר הביתה.‬
‫לא.‬
‫אני יכולה לבוא איתך. אם רק תקשיב לי...‬ ‫-ג'ין, זה לא ויכוח.‬
‫אני כבר לא מעוניין להכיר אותך.‬
‫אל תבואי אחריי.‬
‫פאק.‬
‫"החיים הם רק קערת דובדבנים‬
‫אל תהיו רציניים כל כך‬
‫החיים מסתוריים מדי‬
‫אתם עובדים, אתם חוסכים, אתם דואגים בלי סוף‬
‫אבל לתכריכים אין כיסים‬
‫תמשיכו לומר לעצמכם, 'הכול תותים'‬
‫האלון החזק ביותר חייב ליפול‬
‫הדברים הכי טובים בחיים‬
‫ניתנו לכם בהשאלה‬
‫אז איך תוכלו לאבד‬
‫את מה שמעולם לא היה שלכם?‬
‫החיים הם רק קערת דובדבנים‬
‫אז תחיו ותצחקו על הכול‬
‫תמשיכו לומר לעצמכם, 'הכול תותים'‬
‫אתם יודעים שהאלון החזק ביותר חייב ליפול‬
‫הדברים המתוקים בחיים‬
‫ניתנו לכם בהשאלה‬
‫אז איך תוכלו לאבד‬
‫את מה שמעולם לא היה שלכם?‬
‫החיים הם רק קערת דובדבנים‬
‫אז תחיו‬
‫תאהבו‬
‫תנענעו את האוזניים‬
‫ואל תדאגו‬
‫ככה זה בחיים‬
‫אין מה לעשות‬
‫אתם חיים‬
‫וצוחקים על הכול"‬
‫- ג'יג'י -‬
‫לעבודה.‬